Jeg ønskede at gå dybere og dybere. Jeg ønskede at gå længere.
Jeg forstod ikke det koncept, at timer kunne blive til år dernede.
At vi kunne blive fanget så dybt -
- at vi ville ende på bredden af vores egen underbevidsthed.
Vi mistede fokus på hvad der var virkelighed.
Vi skabte. Vi byggede verdenen til os selv.
Det gjorde vi i årevis.
Vi byggede vores egen verden.
Hvor længe var I fanget dér?
Omtrent i 50 år.
Jøsses.
Hvordan kunne du holde det ud?
Det var ikke så slemt i starten
Problemet var at vide at intet af det var virkeligt.
Til sidst blev det bare umuligt for mig at leve på den måde.
Og hvad med hende?
Hun havde lukket noget inde. Noget dybt inde i sig.
En sandhed hun engang havde kendt, men som hun valgte at glemme.
Limbo blev hendes virkelighed.
Hvad skete der da I vågnede?
At vågne op fra det, efter år, efter årtier...
- at være gamle sjæle kastet tilbage i ungdom på den måde.
Jeg vidste der var noget galt med hende. Hun ville bare ikke indrømme det.
Til sidst fortalte hun mig sandheden.
Hun var opslugt af en idé.
Denne ene, meget simple idé ændrede alt.
At vores verden ikke var virkelig.
At hun blev nødt til at vågne for at vende tilbage til virkeligheden -
- at for at komme hjem -
- blev vi nødt til at begå selvmord.
Hvad med jeres børn? - Hun troede de var projektioner.
- at vores virkelige børn ventede på os deroppe et sted.
Jeg er deres mor. - Tag det roligt.
Jeg kan godt se forskel.
Hvis det her er min drøm hvorfor kan jeg så ikke kontrollere den?
Du ved ikke at du drømmer.
Hun var overbevist. Der var intet jeg kunne gøre.
- uanset hvor meget jeg tiggede. Uanset hvor meget jeg bad.
Hun ønskede at gøre det, men hun kunne ikke alene.
Hun elskede mig for højt, så hun fandt på en plan til vores bryllupsdag.
Skat, hvad er det du laver? - Slut dig til mig.
Kom nu bare ind igen, okay? Kom nu bare ind.
Nej, jeg har tænkt mig at hoppe og du kommer med mig.
Nej, jeg gør ikke.
Lyt nu til mig.
Hvis du springer kommer du ikke til at vågne op, husker du? Du dør.
Træd nu bare inden for igen.
Kom så. Træd inden for så vi kan tale om det her.
Vi har talt nok.
Mal. - Kom med ud på kanten -
- ellers springer jeg med det samme. - Okay.
Vi taler sammen om det her.
Okay?
Jeg beder dig om at tage et tillidsspring. - Nej, skat...
Nej, jeg kan ikke. Det ved du, jeg ikke kan.
Vent et øjeblik. Tænk på vores børn.
Tænk på James.
Tænk nu på Phillipa.
Hvis jeg springer uden dig, vil de fjerne dem alligevel.
Hvad skal det betyde? - Jeg arkiverede et brev hos vore advokater -
- der forklarer hvor frygtsom jeg er for min sikkerhed.
Hvordan du har truet med at slå mig ihjel.
Hvorfor gør du det her? - Jeg elsker dig, Dom.
Hvorfor gjorde... Hvorfor gør du det her mod mig?
Jeg har frigjort dig fra skylden om at vælge at forlade dem.
Vi tager hjem til vores virkelige børn.
Åh, nej, nej, nej. Mal, lyt nu til mig, okay? Mal, se på mig, jeg beder dig?
I venter på et tog...
Mal for helvede. Gør ikke det her. - Et tog som vil tage jer langt væk.
James og Phillipa venter på dig.
I ved hvor I håber, dette tog vil føre jer hen, men I kan ikke vide det med sikkerhed.
Mal, se på mig! - Men det betyder ikke noget.
Mal, for satan. Mal, hør på mig. - Fordi I vil være sammen.
Skat! Se på mig! Mal, nej!
Åh nej...
Hun havde sig erklæret rask af tre forskellige psykiatere
Det gjorde det umuligt for mig at forklare omstændighederne for hendes galskab.
Så jeg flygtede.
Lige nu eller aldrig, Cobb.
James! Phillipa! Kom nu ind. Kom nu.
Okay, lad os komme afsted.
Jeg efterlod mine børn og jeg har forsøgt at købe min vej tilbage lige siden.
Din skyldfølelse definerer hende. Det er det som giver hende styrke.
Men du er ikke ansvarlig for den idé, som fik hende dræbt.
Og hvis vi skal lykkedes med det her -
- er du nødt til at tilgive dig selv. Og du er nødt til at konfrontere hende.
Men du behøver ikke at gøre det alene.
Nej, du skal ikke... - Jeg gør det for de andre -
- for de har ingen anelse om den risiko de her taget ved at komme herned med dig.
Vi bliver nødt til at komme afsted.
Tiden er gået.
Hør, jeg kender ikke noget til nogen kombination.
Ikke bevidst i hvert fald. - Hvad med instinktivt så?
Jeg har én i din fars kontor lige nu, som er klar til at taste kombinationen ind.
Giv mig de første seks tal du tænker på.
Jeg har ingen anelse. - Nu!
Jeg sagde nu. NU!
Fem, to, otte, fire, ni, en.
Det bliver du nødt til at gøre bedre.
Tag dem med. Vi skal ud på en køretur.
Vi er mere værd i live. Hører I mig?
Hvad fik du?
Forholdet til hans far er værre end vi troede.
Hvordan hjælper det os?
Jo stærkere følelser desto stærkere er cartharsis.
Hvordan forsoner vi dem? - Det arbejder jeg stadig på.
Arbejd hurtigere, Projektionerne indkredser os hurtigt.
Vi er nødt til at bryde ud herfra inden vi er helt lukket inde.
Fandens.
Du må aldrig være bange for at drømme lidt større, skat.
Vi er nødt til at flytte hans fjendskab fra hans far til hans gudfar.
Ødelægge hans eneste positive forhold? - Nej, reparere forholdet til hans far -
- ved samtidigt at afdække gudfarens sande natur.
Vi burde afkræve Fischer langt mere end Saito for det her arbejde.
Hans sikkerhedsstyrker bliver langt værre i takt med, at vi går dybere.
Jeg tror, vi satser på hr. Charles. - Nej.
Hvem er hr. Charles? - Det er en dårlig idé.
Samme sekund som vi er i det hotel, vil hans sikkerhedsstyrker være over os.
Vi satser på hr. Charles, ligesom på Stein jobbet.
Har I gjort det før? - Ja, og det virkede ikke.
Emnet opdagede at han drømmede og hans underbevidsthed rev os fra hinanden.
Fantastisk. Men I lærte en masse, ikke?
Jeg har brug for en vildledning. - Det er ikke noget problem.
Hvad med en bedårende kvinde, som jeg har brugt før.
Nu kører du ordentligt, ikke?
Alt dernede vil være helvedes ustabilt.
Spring ikke for tidligt. Vi har kun den ene chance til sparket. Vi skal klare det.
Jeg spiller musikken, så I ved hvornår det kommer. Resten er op til jer.
Er I klar? - Klar!
Sov sødt.
Keder jeg dig?
Jeg var ved at fortælle dig min historie. Jeg tænker, du ikke kunne lide den.
Ehm, jeg har meget at tænke på.
Der går hr. Charles.
Hr. Fischer, ikke?
En fornøjelse at se Dem igen. Rod Green fra marketingsafdelingen, jeg...
Hmm.
Og De må være..? - Ved at gå.
Hvis du nu kommer til at kede dig.
Hun må ha' afviftet dig.
Medmindre altså hendes telefonnummer vitterligt kun er 6 cifre.
En mærkelig måde at få venner på - én der stjæler ens tegnebog på den måde.
Fandens også. Tegnebogen alene er mindst 500 værd.
Omtrent 500 dollars, ikke?
Det skal De ikke tænke på. Mine folk er sat på sagen allerede.
Hvem eller hvad er hr. Charles?
Det er et værktøj designet til at vende Fischer mod sin egen underbevidsthed.
Og hvorfor bryder du dig ikke om det?
Det drejer sig om, at fortælle offeret at han drømmer -
- hvilket betyder at tiltrække sig en masse opmærksomhed.
Sagde Cobb ikke, at man aldrig skulle gøre det? - Hmm.
Så nu har du opdaget hvor meget tid -
- Cobb bruger på at gøre ting, han siger, man aldrig bør gøre.
Hr. Saito, har De et øjeblik?
Jeg er ked af det, men... - Et øjeblik. Vent!
De synes noget livligere.
Meget morsomt, hr. Eames.
Turbolens ombord på flyet?
Nej, det er meget tættere på.
Det er Yusufs kørsel.
Eh, undskyld, men hvem sagde De at De var?
Rod Green fra marketingsafdelingen.
Men det er selvfølgelig ikke sandt, er det vel?
Mit navn er Charles. De husker mig gør De ikke?
Jeg står i spidsen for Deres sikkerhed hernede.
Stå ud på en anden etage. Stop ikke op.
Smid tegnebogen. Sikkerhedsstyrkerne vil se den.
Okay. - Vi må købe Cobb noget mere tid.
Sikkerheden, hm?
Arbejder du for hotellet? - Nej, nej.
Jeg specialiserer i en meget specifik form for sikkerhed.
Sikring af underbevidstheden.
Du taler om drømme?
Taler du om, eh... Udvinding?
Jeg er her for at beskytte Dem
Mr. Fischer, jeg er her for at beskytte Dem i tilfælde af -
- at nogen forsøger at skaffe sig adgang til Deres sind gennem Deres drømme.
De er ikke i sikkerhed her.
De kommer efter dig.
Det er et mærkeligt vejr, er det ikke?
Kan De mærke det?
Hvad sker der?
Cobb gør Fischer opmærksom på besynderligheden ved drømmen -
- hvilket får hans underbevidsthed til at lede efter drømmeren.
Efter mig. Hurtigt, giv mig et kys.
De leder stadig efter os. - Ja, men det var da et forsøg værd.
Vi må nok hellere komme væk herfra.
Kan De mærke det? De er faktisk blevet trænet til det her.
Bid mærke i besynderligheden ved vejret. Skiftene i tyngdefeltet.
Intet af dette er virkeligt. De er i en drøm.
Den letteste måde De kan forvisse Dem om dét -
- er at forsøge at huske hvordan de kom til dette hotel. Kan De det?
Ja.., jeg...
Nej, træk vejret. Roligt. Husk Deres træning.
Acceptér det faktum at De er i en drøm og at jeg er her for at beskytte Dem.
Mm-hm.
De er ikke virkelig? - Nej.
Nej, jeg er en projektion af Deres underbevidsthed.
Jeg er sendt hertil for at beskytte Dem i det tilfælde -
- at udvindere forsøger at trække Dem med ind i en drøm.
Og jeg tror, at det er det som er ved at ske netop nu, hr. Fischer.
Ja.
Okay.
Kan De få mig ud herfra?
Straks. Følg mig.
Vent et øjeblik.
Herre gud. Hvad laver De?
De mænd var sendt her for at bortføre Dem, okay.
Hvis De ønsker min hjælp må De forblive rolig.
Jeg har brug for at De er med mig, hr. Fischer.
Hvis det her er en drøm, burde jeg bare slå mig selv ihjel for at vågne, ikke?
Det ville jeg ikke gøre hvis jeg var Dem, hr. Fischer.
Jeg tror, de har Dem bedøvet og hvis De trykker af -
- vågner De måske aldrig op.
De træder måske ind i endnu et drømmestadie. De ved hvad jeg taler om.
De husker træningen.
Husk hvad jeg sagde til Dem.
Giv mig pistolen.
Dette værelse burde være direkte under 528? - Ja.
Tænk, hr. Fischer, tænk.
Hvad husker De før denne drøm?
Der var, eh, en masse skudild.
Der var regn.
Onkel Peter.
Åh gud, vi er blever bortført. - Hvor blev I holdt fanget?
De havde os bag i en varevogn. - Det forklarer skiftene i tyngdefeltet.
De er bag i en varevogn. Fortsæt.
Det havde noget at gøre med, eh..
Noget at gøre med et sikkerhedsskab.
Ahh, hvorfor er det så svært at huske?
Det er ligesom at forsøge at huske en drøm efter man er vågnet.
Hør, det tager års øvelse.
De og Browning er blevet trukket ind i den her drøm -
- fordi de forsøger at stjæle noget fra Deres sind.
De bliver nødt til at fokusere og forsøge at huske hvad det er.
Hvad er det, hr. Fischer. Tænk!
En kombination. De afkrævede mig de første tal jeg tænkte på.
De forsøger at udvinde et tal fra Deres underbevidsthed.
Det kan repræsentere hvad som helst. Vi er på et hotel netop nu.
Vi bør forsøge med hotelværelser. Hvad var nummeret, hr. Fischer?
Prøv at huske det for mig. Det er meget vigtigt.
Fem.
Fem, to, det var noget... Det var et langt nummer.
Det er godt. Vi kan starte dér. Femte etage.
Jeps.
Bruger du en timer? - Nej, jeg bliver nødt til at bedømme det selv.
Mens I allesammen sover i 528, venter jeg på Yusufs spark.
Jamen, hvordan vil du vide hvornår? - Hans musik vil advare mig.
Og når varevognen rammer broens barriere, det burde være umiskendeligt.
Så vi får et pænt, synkroniseret spark.
Hvis det er for tidligt, vil vi ikke blive trukket ud.
Men hvis det er for sent, vil jeg ikke være i stand til at få os til at falde.
Jamen, hvorfor ikke? - Fordi varevognen vil være i frit fald.
Kan ikke få jer til at falde uden tyngdekraft. - Ja, okay.
De er sammen med mig. Bare gå.
Hr. Charles.
Ved De hvad det her er hr. Fischer? - Ja, det tror jeg.
De forsøgte at få dem under.
Jeg er allerede under. - Under endnu engang.
Hvad mener du, en drøm inden i en drøm?
Hey. Jeg kan se du har forandret dig.
Undskyld?
Åh, det er jeg ked af. Jeg forvekslede Dem med en ven.
Ah.
En køn fyr er jeg sikker på.
Nej, nej, dét der er Fischers projektion af Browning.
Lad os følge efter ham og se hvordan han opfører sig.
Hvorfor? - Fordi den måde han opfører sig på kan fortælle os -
- om Fischer er ved at mistænke hans motiver sådan som vi ønsker han gør.
Shh.
- Onkel Peter. De sagde I blev bortført sammen?
Tja, ikke rigtigt. De havde ham allerede. De torturerede ham.
Og De så dem torturere ham?
Arbejder bortførerne for dig?
Robert.
Forsøger du at få åbnet det sikkerhedsskab? At få fat i det andet testamente.
Fischer Morrow har været hele mit liv. Jeg kan ikke lade dig ødelægge det.
Jeg har ikke tænkt mig at smide min arv væk.
Jeg kunne ikke lade dig leve op til din fars sidste hån.
Hvilken hån? - Testamentet, Robert. Det testamente -
- det er hans sidste fornærmelse.
En udfordring for dig til at skabe noget selv -
- ved at fortælle dig, at du ikke er værdig til hans bedrifter.
Hvad, at det.., at han var skuffet. - Det er jeg ked af.
Men han tager fejl.
Du kan skabe en bedre virksomhed end han nogensinde gjorde.
Hr. Fischer? Han lyver.
Hvordan ved du det? - Stol på mig. Dét her er hvad jeg gør.
Han skjuler noget og vi er nødt til at finde ud af hvad det er.
De bliver nødt til at gøre det som han ville gøre mod Dem.
Vi træder ind i hans underbevidsthed og finder ud af hvad det er, han ikke ønsker, De skal vide.
Udmærket.
Han er væk. - Vent.
Hvis underbevidsthed er det vi går ind i?
Vi går ind i Fischers
Jeg fortalte ham det var Brownings for at få ham på vores hold.
Han vil hjælpe os med at bryde ind i sin egen underbevidsthed?
Det er rigtigt.
Sikkerheden vil være ekstrem.
Og jeg har tænkt mig at lede dem på afveje.
Bare sørg for at være tilbage før sparket. - Fald nu i søvn, hr. Eames.
Er du okay?
Hey, er du klar?
Ja, ja, jeg har det fint. Jeg er klar.
Cobb?
Cobb? Hvad er der dernede?
Forhåbentlig den sandhed vi ønsker Fischer skal kende.
Jeg mener, hvad er der dernede for dig?
Så du det?
Eames, det her er din drøm.
Jeg har brug for, at du trækker sikkerheden væk fra anlægget, forstået?
Hvem guider Fischer ind? - Ikke mig.
Hvis jeg kender ruten, kan alt blive sat over styr.
Jeg designede stedet. Nej, du bliver her.
Jeg kan gøre det.
Udmærket. Informér ham om ruten ind i anlægget.
Fischer, De tager med ham. - Okay, hvad med dig?
Hold den her tændt. Jeg lytter med hele tiden.
Vinduerne på den øvre etage er store nok til at dække dig fra det sydlige tårn.
Du tager ikke med?
For at finde ud af sandheden om Deres far -
- er De nødt til at bryde ind i Brownings sind på egen hånd.
Kom nu Fischer.
Aktivér alarmen! Aktivér alarmen. - Afsted!
Ryk så!
Afsted!
Fandens.
Jeg håber I er klar.
Nej, det er for tidligt.
Cobb, kan du hører det?
Jeg bemærkede det første gang for omtrent 20 minutter siden. Jeg troede det bare var vinden.
Ja, jeg kan godt høre det. Det er musik.
Så hvad gør vi?
Vi skynder os.
Yusuf er 10 sekunder fra springet.
Hvilket giver Arthur tre minutter.
Hey! Det er ham!
Hvilket giver os hvad? - 60 minutter.
Kan de klare ruten på en time? - De bliver nødt til at klatre til terrassen.
Så har de brug for en ny rute, en mere direkte rute.
Det er designet som en labyrint.
Der må være adgangspunkter der skærer gennem labyrinten.
Eames?
Tilføjede Eames nogle ting?
Det tror jeg ikke jeg bør fortælle dig.
Vi har ikke tid til det her. Tilføjede han noget?
Han tilføjede et ventilationssystem der kan skære gennem labyrinten.
Godt. Forklar dem det.
Saito? - Gør det bare.
Paradoks.
Hvad var det? - Sparket.
Cobb! Cobb, missede vi det?
Ja, vi missede det.
Mand, altså...
Kunne én eller anden ikke have drømt om en forbandet strand, hvad?
Mmhm..
Hvad fanden gør vi så nu?
Vi klarer jobbet før næste spark.
Hvad er næste spark? - Når varevognen rammer vandet.
Hvis De ønsker at foretage en opringning bedes de venligst lægge på og forsøge igen.
Har De brug for hjælp, så læg på...
Hvordan får jeg jer til at falde uden tyngdekraft?
Arthur har et par minutter og vi har omtrent 20.
Er du okay?
Løb! Vend rundt! Vend tilbage til basen!
Afsted!
Der er noget galt.
De er på vej mod jer som om de ved et eller andet.
Køb os nu bare noget mere tid, okay?
Kom nu. - Jeg er på vej.
Kom nu. Afsted!
Udmærket.
Okay. Det der er forkammeret udenfor det sikrede lokale
Har det sikrede lokale vinduer? - Det ville ikke være specielt sikkert hvis det havde.
Lad os håbe at Fischer vil kunne lide hvad han finder derinde.
Er de projektioner hans underbevidsthed? - Ja.
Ødelægger du dele af hans sind? - Nej, de er blot projektioner.
Vi er fremme. - Der er klar bane, men skynd jer.
Der er en hel hær på vej mod jer.
Jeg er inde.
Der er han.
Der er nogen derinde. - Fischer, det er en fælde. Kom ud!
Kom nu, bare en smule lavere.
Cobb.
Nej, hun er ikke virkelig.
Hvordan ved du det?
Hun er blot en projektion. Fischer. Fischer er virkelig.
Hallo.
Eames! Eames, kom hen til forkammeret. Nu!
Hvad skete der? - Mal dræbte Fischer.
Jeg kunne ikke skyde hende.
Det nytter intet at genoplive ham. Hans sind er allerede fanget dernede.
Det hele er slut.
Så det er det? Vi fejlede.
Vi er færdige. Jeg er ked af det.
Det er ikke mig, som ikke vender tilbage til min familie, er det?
En skam. Jeg ville så gerne vide hvad der kom til at ske derinde. Jeg sværger, at vi havde dén her.
Lad os stille sprængningerne.
Nej, der er en anden måde.
Vi bliver nødt til at følge efter Fischer derned. - Der er ikke tid nok.
Nej, men der vil være tid nok dernede.
Og vi finder ham.
Okay, så snart Arthurs musik sætter ind, genopliver du ham med defribrillatoren.
Vi kan give ham hans eget spark længere nede.
Hør, bare få ham der ind.
Så snart musikken stopper, sprænger du hospitalet i luften -
- og vi lader sparket tage os op gennem lagene.
Det er et forsøg værd hvis Saito kan holde vagterne væk, mens jeg stiller sprængningene.
Saito klarer det aldrig, gør han?
- Cobb, kom nu. Vi bliver nødt til at forsøge. - Gør det.
Hvis du ikke er tilbage før sparket er jeg smuttet, med eller uden dig.
Hun har ret. Lad os komme afsted.
Kan jeg stole på, at du gør det der er nødt til at ske?
Mal vil være dernede.
Jeg ved hvor vi kan finde hende. Hun vil have Fischer.
Hvordan ved du det? - Fordi hun vil have jeg kommer efter ham.
Hun vil have mig derned sammen med hende.
Okay?
Er det her jeres verden? - Det var det.
Og det er her hun vil være.
Kom så.
Saito. Saito.
Jeg har brug for, at du ser efter Fischer mens jeg sætter nogle sprængninger.
Der er ikke plads til turister på de jer jobs.
Vær nu ikke tåbelig.
Har I bygget alt det her? Det er utroligt.
Vi byggede i årevis.
Og så begyndte vi på minderne.
Denne vej.
Det her var vores kvarter.
Steder fra vores fortid.
Dét der var vores første lejlighed.
Så flyttede vi til den bygning lige der.
Efter at Mal blev gravid blev det vores hjem.
I rekonstruerede alt det her fra hukommelsen?
Som jeg sagde, vi havde masser af tid.
Hvad er det?
Det er huset hvor Mal voksede op.
Jamen, er hun så dér? - Nej.
Kom nu.
Vi ønskede begge at bo i hus, men elskede denne type bygning.
I den virkelige verden var vi blevet nødt til at vælge, men ikke her.
Hvordan bringer vi Fischer tilbage?
Vi bliver nødt til at finde på en form for spark.
Hvad?
Jeg improviserer.
Hør, der er noget du bør vide om mig. Om Påbegyndelse.
En idé er som en virus. Modstandsdygtig.
Yderst smittende.
Og selv det mindste frø af en idé kan vokse.
Det kan vokse sig til at definere -
- eller tilintetgøre dig.
Den mindste idé som...
"Din verden er ikke virkelig".
En enkel lille tanke som ændrer alt.
Så sikker på din verden På hvad der er virkeligt.
Tror du, han er det?
Eller tror du, han er ligeså forvildet som jeg var?
Jeg ved hvad der er virkeligt, Mal.
Ingen nagende tvivl?
Du føler dig ikke forfulgt, Dom?
Jagtet kloden rundt -
- af anonyme virksomheder og politistyrker -
- på samme måde som projektionerne forfølger drømmeren.
Indrøm det.
Du tror ikke på blot én virkelighed mere.
Så vælg.
Vælg at blive her.
Vælg mig.
Du ved hvad jeg er nødt til at gøre.
Jeg bliver nødt til at vende tilbage til vores børn fordi du forlod dem.
Fordi du forlod os.
Du tager fejl. - Jeg tager ikke fejl.
Du er forvirret.
Vores børn er her.
Og du vil gerne se deres ansigter igen, vil du ikke?
Jo, men jeg vil se dem oppe foroven, Mal.
Oppe foroven?
Lyt til dig selv. Dette er vores børn.
Se.
James? Phillipa?
Gør ikke det her, Mal. Jeg beder dig. Det der er ikke mine børn.
Det bliver du ved med at fortælle dig selv men du tror ikke på det.
Nej, jeg ved det. - Hvad hvis du tager fejl?
Hvad hvis jeg er det, der er virkeligt?
Du bliver ved med at fortælle dig selv hvad der er virkeligt.
Men hvad tror du?
Hvad føler du?
Skyldfølelse.
Jeg føler skyldfølelse, Mal.
Og uanset hvad jeg gør, uanset hvor lidt håb jeg har,
- uanset hvor forvirret, så er den skyldfølelse der altid -
- og minder mig om sandheden.
Hvilken sandhed?
At den idé der fik dig til at tvivle på din virkelighed, kom fra mig.
Plantede du idéen i mit sind?
Hvad er det hun taler om?
At jeg vidste at påbegyndelse er muligt, var fordi jeg gjorde det mod hende først.
Jeg gjorde det mod min egen hustru. - Hvorfor?
Vi var fortabte herinde.
Jeg vidste vi blev nødt til at undslippe, men hun ville ikke acceptere det.
Hun havde lukket noget inde Noget dybt indeni.
En sandhed hun engang havde kendt, men valgte at glemme.
Og hun kunne ikke slippe fri.
Så jeg besluttede mig for at lede efter det.
Jeg tog dybt ind i hendes sinds afkrog og jeg fandt det hemmelige sted.
Og jeg brød ind -
- og plantede en idé.
En enkel lille idé der ville ændre alt.
At hendes verden ikke var virkelig.
At døden var den eneste udvej.
I venter på et tog.
Et tog der vil tage jer langt væk.
I ved hvor I håber dette tog vil tage jer hen -
- men I ved det ikke med sikkerhed.
Alligevel betyder det ikke noget.
Fortæl mig nu hvorfor. - Fordi I vil være sammen.
Men jeg vidste aldrig at den idé ville vokse i hendes sind som kræft -
- at selv efter hun vågnede.
At selv efter du vendte tilbage til virkeligheden -
- ville forblive i troen om, at din verden ikke var virkelig.
At døden var den eneste udvej.
Mal, nej! Åh nej!
Du inficerede mit sind. - Jeg forsøgte at redde dig.
Du forrådte mig.
Men du kan gøre det godt igen Du kan stadig holde dit løfte.
Vi kan stadig være sammen. Lige her -
- i den verden vi byggede sammen.
Cobb, vi bliver nødt til at finde Fischer.
I can ikke få ham.
Hvis jeg bliver her, vil du så lade ham gå? - Hvad snakker du om?
Fischer er på varandaen.
Gå ud at se om han er i live, Ariadne - Cobb, du kan ikke gøre det her.
Gå ud at se om han er i live nu. Gør det nu.
Han er her. Og det er tid, men du bliver nødt til at komme nu.
Du tager Fischer med dig, okay? - Du kan ikke blive her for at være sammen med hende.
Det gør jeg heller ikke. Saito må være død nu.
Det betyder, han er hernede et sted. Det betyder, at jeg må finde ham.
Jeg kan ikke være sammen med hende længere for hun eksisterer ikke.
Jeg er det eneste, som du stadig tror på.
Nej.
Jeg ville ønske...
Jeg ville ønske mere end noget andet, men -
- jeg kan ikke forestille dig i al din kompleksitet -
- i al din fuldendthed, i al din ufuldkommenhed.
Er du okay? - Ja.
Se på dig selv.
Du er blot en skygge. Du er blot en skygge af min sande hustru.
Og du var det bedste jeg kunne skabe, men -
- jeg er ked af det, men du er bare ikke god nok.
Føles dette virkeligt?
Hvad laver du? - Improviserer
Nej, nej, nej!
Gå derind, nu. Afsted!
Jeg var skuf.
Jeg var skuf.., skuff...
Jeg ved det, far. - Skuf...
Jeg ved, at du var skuffet -
- over at jeg ikke kunne være dig.
Nej.
Nej, nej, nej.
Jeg var skuffet -
- over at du prøvede.
Hvad?
Kom nu, kom nu.
Far?
Det var sparket, Ariadne! Du bliver nødt til at gå nu!
Mist ikke dig selv. Find Saito og bring ham med tilbage.
Det skal jeg nok.
Husker du da du bad mig ægte dig?
Ja.
Du sagde du drømte vi ville blive gamle sammen.
Men det gjorde vi.
Det gjorde vi. Husker du det ikke?
Jeg savner dig mere end jeg kan magte,
- men vi har haft vores tid sammen.
Og jeg bliver nødt til at give slip på dig.
Jeg bliver nødt til at give slip på dig.
Jeg er ked af det, Robert.
Du ved.., testamentet betyder, at far ønskede, at jeg blev min egen.
At jeg ikke blot levede gennem ham.
Det er hvad jeg har tænkt mig at gøre, onkel Peter.
Hvad skete der?
Cobb blev tilbage. - Sammen med Mal?
Nej, for at finde Saito.
Han vil være fortabt.
Nej, han skal nok klare den.
Er du kommet for at dræbe mig?
Jeg venter nogen.
Nogen fra en halvt-erindret drøm.
Cobb?
Umuligt.
Vi var unge mænd sammen.
Jeg er en gammel mand.
Fyldt af fortrydelse,
- ventende på at dø alene.
Jeg er kommet efter dig.
For at minde dig om noget.
Noget som du engang vidste.
At denne verden ikke er virkelig.
For at overbevise mig om at overholde vores aftale?
For at tage et tillidsspring, ja.
Kom tilbage,
- så vi sammen kan være unge mænd igen.
Kom tilbage sammen med mig.
Kom tilbage.
Et varmt håndklæde, sir?
Vi lander i Los Angeles om omtrent 20 minutter.
Har De brug for indrejsepapirer?
Tak.
Varmt håndklæde, sir?
Nej. - Har De brug for indrejsepapirer?
Velkommen hjem, hr. Cobb.
Tak, sir.
Velkommen.
Denne vej
James? Phillipa?
Se hvem der er her.
Hey.
Hej unger. Hej, hvordan har I det? - Far! Far!
Far! - Hvordan har du det?
Se hvad vi har bygget.
Hvad er det I bygger? - Vi bygger et hus på klippen.
På klippen? Kom, jeg vil gerne at du viser mig det. Vil du vise mig det?
Kom. - Kom nu far.